Iatrogent förhöjda plasmakortisolnivåer hos häst vs. fång - Johansson, Emma (SLU/Dept. of Clinical Sciences (until 231231), 2016)
Syftet med detta arbete var att ge en översikt om vad som publicerats avseende utvecklandet av fång i samband med glukokortikoidbehandling. Fång är en sjukdom där mekanisk försvagning av hovens levande viktbärande strukturer leder till att de går sönder, vilket i sin tur är smärtsamt. Diagnosen ställs på den kliniska bilden som följer av hovsmärta. Smärtsymtomen graderas 1 till 4 efter en skala framtagen av Nils Obel, där grad 4 innebär att hästen inte alls vill röra sig eller ens stillastående lyfta ett ben. Sjukdomsförloppet delas in i tre olika faser, utvecklings-, akut- och kronisk- fas. Utvecklingsfasen utgörs av allmänna diffusa symtom medan den akuta fasen innefattar bland annat hälta/rörelsestörning, smärta från hovarna, förstärkt digitalpuls samt ökad värme. Vid kronisk fång så har symtomen varat i mer än 72h eller så har en makroskopiskt skönjbar lägesförändring av hovbenet inträffat. Fång är en sjukdom där olika riskfaktorer tillsammans eller ensamma bidrar till sjukdomsutvecklingen som i slutfasen består av en mekanisk försvagning av hovens lamellager vilket via hovkapseln bär hovbenet och hästens vikt. Glukokortikoider är en vanlig typ av läkemedel som utövar en rad effekter av vilka flera teoretiskt skulle kunna bidra till utvecklingen av fång. Läkemedlet har exempelvis vasokonstriktiva effekter på kärl, kan påverka glukosomsättningen och orsaka insulinresistens under en längre tids behandling samt kan påverka celler differentiering. Experimentellt har ingen kunnat framkalla fång med kortisonpreparat. Om det inte finns en kraftfull enskild faktor som kolit, metrit i samband med kvarbliven efterbörd eller överintag av specifika kolhydrater med i historien måste det sannolikt till en samverkan av flera riskfaktorer för att sjukdomen skall uppstå. Vid behandling med glukokortikoider bör därför hänsyn tas till om det föreligger närvaro av dylika riskfaktorer.