En värld fri från Peste des Petits Ruminants 2030 – är det möjligt? - Axelsson, Elin (2016)
Peste des petits ruminants (PPR) är en akut virusorsakad sjukdom som drabbar små idisslare. Den kliniska bilden inkluderar erosioner i munhåla, nos- och ögonflöde, feber och anorexi som övergår i respiratoriska symptom och diarréer. I de flesta fall leder PPR till döden. Sjukdomen finns i stora delar av Afrika och södra Asien där de små idisslarna har en betydande roll för fattigare människors försörjning. PPR orsakas av peste des petits ruminants-viruset (PPRV) som hör till genus morbillivirus. I samma genus finns även boskapspestvirus, ett virus som utrotades 2011. De strukturella och epidemiologiska likheterna mellan PPRV och boskapspestviruset gör att förhoppningarna om att även PPR ska kunna utrotas är höga. FAO och OIE har tillsammans satt upp en strategi för fullständig utrotning av PPR där målet ska vara nått år 2030. Strategin som spänner över femton år innebär dessutom en ökad kontroll av andra allvarliga sjukdomar och utveckling av den veterinära servicen i drabbade områden. Den här litteraturstudien syftar till att beskriva PPR idag och att undersöka om 2030 är ett rimligt mål för en fullständig utrotning genom att belysa de svårigheter som finns. De problem som redan nu identifierats och som förväntas ge svårigheter att nå målet är bland annat det vaccin som används idag. Vaccinet är effektivt och utan biverkningar men är varken värmetåligt eller har DIVA-funktion. Värmetålighet är viktigt för att vaccinet ska fungera bra i de områden av världen där det behövs bäst och där det kan vara svårt att hålla en intakt kylkedja. Detta gäller även diagnostik där de konventionella metoderna kräver kyltemperaturer. Ett DIVA-vaccin innebär att det finns metoder för att skilja vaccinerade djur från naturligt infekterade och är ett viktigt verktyg för att konstatera att viruset verkligen är utrotat i slutet av kampanjen. Kombinationsvacciner som skyddar mot mer än en sjukdom är också ett forskningsområde som ligger i linje med FAO och OIE:s strategi om en ökad kontroll av andra sjukdomar som påverkar små idisslare. Viktigt för att kunna uppfylla målet är också att förstå sjukdomens epidemiologi: hur djur hålls, när de säljs och hur mycket kontakt olika hjordar eller djurarter har med varandra i förhållande till när utbrott sker och hur omfattande de blir.