Utveckling av en modell för bärighetsklassificering av skogsmark - Hammarström, Anton (2016)
Körskador på skogsmark är någonting som skogsnäringen arbetar för att minska. Till sin hjälp brukar traditionellt en manuell klassning av grundförhållanden, ytstruktur och lutning (GYL-klassningen) användas för att beskriva förhållandena på en trakt. Den femgradiga skalan för grundförhållande väger då samman jordart, markfuktighet, m.m. för att beskriva markens bärighet. Sedan en tid tillbaka har dock även markfuktighetskartor introducerats. Dessa bygger på den nya höjdmodellen, framtagen av Lantmäteriet genom flygburen laserskanning och kan ge detaljerade uppgifter om markfuktigheten. Markfuktigheten är dock endast en del i vad som avgör markens bärighet då även bl.a. jordarten har stor påverkan. I denna studie undersöks om markfuktighetskartor kan kombineras med jordartskartan för att skapa kartor som bättre beskriver markens bärighet. I studien samlades uppgifter om jordart, markfuktighetsklass och dikning in vid 350 punkter i fält. Inventeringen gjordes på hyggen gjorda av skogsägarföreningen Södra och låg inom deras verksamhetsområden Växjö och Vimmerby. Utifrån inventerade värden klassades grundförhållandet (bärigheten) vid punkterna. Jordartskartans klasser och markfuktighetskartans kontinuerliga värden klassades om för att på bästa möjliga sätt stämma överens med fältinventeringen och parades ihop med data de fältmätta värdena. Klassificeringen gjordes manuellt för jordartskartan och genom k-Nearest Neighbour (k-NN) för markfuktighetskartan. Markfuktighetskartan kombinerades sedan med den tolkade jordartskartan för att få en klassning av bärigheten. Markfuktighetskartan klassades även genom k-NN för att stämma överens med bärigheten. Dessa olika klassningar jämfördes sedan sinsemellan och med den fältinventerade bärighetsklassningen. Studien visar att i de områden där jordartskartan finns i skala 1:50 000, vilket är ca 58 % av Södras areal ökar markfuktighetskartans förmåga att klassa bärigheten från 35 % till 63 % om jordartskartan inkluderas i klassningen. I områden där jordartskartan finns i skala 1:100 000 försämras dock klassningen från 42 % till 33 % om jordartskaran inkluderas. Anledningen till detta är jordartskartans bristande förmåga att hitta mindre torvmarksfläckar i den grövre skalan. Den enda information som hämtas ur jordartskartan är då uppgifter om ifall marken är torv- eller fastmark. Jordartskartan anses i övrigt ha en för dålig upplösning för att göra en mer detaljerad klassning. Slutsatsen är därför att; ifall information om torvmark läggs till markfuktighetskartan skulle sambandet till bärighet kunna förbättras, åtminstone där jordartskartan finns i skala 1:50 000.