Vätskeförlust och stressrespons i samband med transport och arbete hos hästar på två olika foderstater - Lannér, Karin (2012)
SAMMANFATTNING Hästen är en utpräglad grovfoderätare som i det vilda spenderar större delen av sin vakna tid med att äta och söka föda. Dagens moderna sporthästar utfodras ofta med en lägre andel grovfoder och en högre andel kraftfoder för att täcka ett högt energibehov. Under en tävlingsdag utsätts våra sporthästar för stora fysiska och psykiska påfrestningar då en tävingsdag involverar transportering, arbete (fysisk prestation) samt ofta ett minskat vätske- och födointag. Det är inte helt klarlagt hur pass påverkade hästarna blir av en tävlingsdag samt om foderstaten har någon betydelse för prestation eller för deras förmåga att kompensera för dehydrering och stress. I föreliggande studie observerades sex hästar av rasen svensk varmblodig travhäst. Hästarna stod i uteboxar och studien genomfördes under hösten-vintern 2010 med yttertemperaturer på mellan +14,8 till -19,8 ºC. Hypotesen för studien var att förmågan att hantera stress och kompensera för en dehydrering skiljer sig beroende på vilken foderstat hästarna utfodras med. Hästarna var i god kondition och kördes i snabbjobb två gånger i veckan. Studien hade en cross-over design med två olika foderstater. Tre av hästarna åt först foderstat F (hög andel grovfoder) och tre åt foderstat K (hög andel kraftfoder). Efter tre veckor på foderstaten utfördes en simulerad tävlingsdag (”transportdag”) som inkluderade transportering 200km och ett arbetstest på rullmatta. Sedan bytte hästarna foderstat så att de som tidigare åt F nu åt K. Efter tre veckor upprepades den simulerade tävlingsdagen med transport och arbete på rullmatta. Hästarna hade pulsband och blodprover togs kontinuerligt. Parametrarna kortisol, glukos, hematokrit, totalt plasmaprotein samt osmolalitet mättes. Hästarnas puls under dagen registrerades samt vitkförlust och vattenintag. Dessa parametrar analyserades statistiskt med avseende på skillnad beroende av foderstat och tillfälle på dagen som blodprovet togs. Samtidigt gjordes en jämförelse med värden uppmätta hos samma hästar i vila beroende på om de hade fri eller begränsad tillgång till vatten. Även här gjordes en jämförelse med avseende på skillnader mellan foderstaterna. Hästarna i denna studie hade högre kortisol- samt glukosvärden och totala plasmaproteiner under transportdagarna på foderstat K än på foderstat F. Det tyder på att foderstaten har påverkat dessa värden troligen genom att metabolismen påverkats. Däremot sågs ingen skillnad i hematokrit, hjärtfrekvens, viktförlust, vätskeintag eller osmolalitet beroende på foderstat. Det fanns inga signifikanta skillnader efter själva transporten, hästarna upplevde den inte som särskilt stressande och ingen skillnad förelåg beroende på foderstat. Inga säkra slutsatser kan dras från vilodygnen beroende på foderstat och vattentillgång, dock sågs en tendens till högre vattenintag då hästarna åt foderastat F än foderstat K både vid fri och vid begränsad tillgång på vatten.